Det er bare noen ulver. Kom igjen, vi er nesten kvitt det.
- De kommer og tar meg! - Ta tak!
Løp! Løp!
Nei! Vi må gjøre det ferdig.
Hjelp meg med å begrave det.
Hva hvis noen graver det opp?
Må Gud være hans sjel nådig.
BRANTFORD 1,6 KM
- Hei, Alan. - Hei, Miss Magruder.
- Klar bane. - Takk, Bill.
Ta ham!
Forbered deg på å dø, Parrish!
Hvorfor har du det så travelt, Parrish?
Han går til fabrikken!
PARRISH SKOSELSKAP
Løp inn til pappa.
Vi venter på deg.
Hei, Carl.
Hei, Alan. Jeg må vise deg noe.
Det har tatt meg nesten et år.
I dag skal jeg møte faren din-
-for å vise ham denne. Ta den!
Tror du han vil like den?
Hva er det?
Framtida! Får jeg Wilt Chamberlain til å bruke dem,-
-står de snart i alle skap i USA.
Det blir siste mote.
Hva er i veien?
- Ikke noe. - Alan!
Hva gjør du her? Fabrikken er ikke noen lekeplass. Det er farlig her.
Kan jeg få bli kjørt hjem?
Erter Billy Jessup deg igjen?
Før eller siden må du ta opp kampen.
Er man redd for noe, må man se det i øynene.
Av gårde med deg.
Du bør vite bedre enn å la ham leke her inne.
Beklager, sir.
- Hva var det du ville vise meg? - Et øyeblikk, sir.
Hva i heiteste?
Hvem har gjort dette?
Nå?
Det var meg, sir.
Ikke tro at du kan fly etterjenta mi bare fordi du heter Parrish.
Vi er bare venner.
Ikke nå lenger.
Ta ham!
Jeg har sykkelen hans!
Idioter!
Stilig!
Alan?
Er du hjemme?
Å, Alan, ikke nå igjen.
Hardt arbeid, fasthet og et muntert virke-
-har vært ånden i Brantford-
-siden våre forfedre slo seg ned.
Trass i et barskt klima og granitten i jorda-
-har vi...
- Hatt framgang. - Jeg kunne det i morges.
Og du kan det i kveld.
Sam, vi må snakke med Alan.
Da drar vi.
Ok.
Jeg fortalte pappa det du sa. At det ikke bare var Billy Jessup.
- Hadde jeg visst det... - Det er greit, pappa.
Men jeg er stolt av at du tok igjen selv om du var i mindretall.
Og siden du tok det som en mann, har mamma og jeg besluttet-
-at du er klar til å begynne på Cliffside gutteskole.
Gratulerer, gutten min.
Vil dere ikke ha meg her lenger?
Alan.
Det har alltid vært planen at du skal gå på Cliffside.
Parrishene har gått på Cliffside siden 1700-tallet.
Til og med din Onkel Skylar gikk der.
Se. Parrish Hall.
Det er hovedbygningen.
Supert. Her mobber de meg fordi jeg heter Parrish.
Og nå skal jeg bo i et hus som er oppkalt etter meg.
Det er oppkalt etter min far.
Hvorfor bor ikke du der?
Jeg har gjort det. Uten mine år der, ville jeg ikke vært den jeg er.
Kanskje jeg ikke vil være den du er.
Eller en Parrish i det hele tatt.
Det blir du ikke før du begynner å oppføre deg som en.
- Sam. .. -Hent jakken din.
Jeg er nok ikke klar for Cliffside!
Vi drar dit på søndag! Jeg vil ikke høre ett ord til!
Jeg snakker aldri til deg mer!
- Sam... - La det være.
Hva er det?
Ingenting.
Hva vil du?
Jeg kommer med sykkelen din.
Det trengte du ikke. Jeg skulle hente den hos Billy.
Jeg har sagt til Billy at han skal la deg være i fred.
Det skulle du ikke ha gjort. Vi snakker om det en annen gang.
Hva var det?
- Hørte du det også? - Ja visst.
Kom. Jeg fant dette rare spillet ved fabrikken.
Et spill?
Jumanji...
"Et spill som viser hvordan en verden bak seg legge kan."
"Kast terningen og flytt din brikke. Et ekstra kast om de er like."
"Den første som kommer i mål, vinner." Skal vi spille?
Jeg sluttet å spille brettspill for fem år siden.
Sarah!
Det må være magnetisk.
Se, Alan.
"De flyr om natten, løp din vei."
"De beistene er ikke noe for deg."
Hva var det?
Jeg vet ikke.
- Legg det vekk, Alan. - Ok.
Å, nei.
Spillet tror jeg har kastet.
Hva mener du med "spillet tror"?
"I jungelen du vente må-
-til åtte eller fem du kan få."
"I jungelen du vente må..." Hva betyr det?
Sarah!
Slå terningen!
Sarah!
26 år senere...
Et pensjonat er akkurat det byen trenger.
Det var vanskelig å avslå. Især siden det er fullt møblert.
Jeg glemmer hvor stort det er her.
Judy og Peter, kom og se!
Resepsjonen skal være her.
Og bar og salong her.
Høres bra ut.
Du og barna dine vil trives her.
De er faktisk min avdøde brors.
Han og hans kone døde i vinter.
Er det ikke flott?
Det kan man si.
Hva synes du? Er det stort nok?
Peter har ikke sagt ett ord siden det skjedde.
Det var leit å høre. Noe så fryktelig.
Det er i orden.
Vi kjente nesten ikke foreldrene våre. De var alltid borte.
Skiferie i St. Moritz. Spill i Monte Carlo. Safari i det mørke Afrika.
Vi visste ikke engang om de var glade i oss.
Men da sjeikens yacht sank,-
-skrev de et vakkert avskjedsbrev-
-som lå i en champagneflaske blant vrakrestene.
Unnskyld...
De var svært gode foreldre. De døde i en bilulykke i Canada.
- Sender du papirene? - Straks i morgen tidlig.
Jeg må finne en låsesmed.
Rydd opp lekene dine, Peter.
Peter, bær kofferten opp på loftet.
Så kan vi få oss litt iskrem. Og whisky.
Hva er det?
Jeg flytter på motell.
Ikke tull.
Jeg kan ikke se noen fugleekskrementer.
Han sa at den så sånn ut.
Det er en afrikansk flaggermus. I 60-åra sa en jente at hun så dem.
Den arten fins ikke i New England.
Det var det han så.
Hva det enn var, så er det borte.
Flaggermus er ikke det jeg ville ha bekymret meg for.
Hva ville du bekymret deg for?
Personlig...
Ville jeg nødig bodd i et hus der noen er blitt myrdet.
Myrdet?
Alan Parrish. Jeg tror det var faren.
Det er 1001 steder her i huset der han kunne ha gjemt liket.
Særlig hvis han parterte det først.
Hei der oppe!
Ikke kom for sent første skoledag.
- Ingen flaggermus her. - Hørte dere det?
Det er ikke noe å være redd for.
Tenk at jeg må snakke med rektor allerede første dag.
Hva skal jeg gjøre?
La oss slappe av, spise og snakke om noe annet.
Vi vet hvorfor huset var billig.
For 26 år siden bodde det en Alan Parrish her.
Men en dag forsvant han.
Foreldrene hans parterte ham og gjemte ham bak veggen.
Jeg er lei av løgnhistoriene dine. Du har husarrest.
Det er ikke noen steder å gå i denne dumme byen likevel.
Men bare så du vet det, så var det ikke en løgn.
Hørte du noe nå nettopp?
Savner du mamma og pappa?
Nei.
Løgnen
Slutter du ikke å lyve, sender de deg til psykolog.
Og hvor sender de deg hvis du ikke begynner å snakke?
Hvis jeg blir forsinket på bevillingskontoret, ringer jeg-.
Skolebussen er her straks.
Har dere nøklene deres?
Hører dere etter?
Hallo?
Hva?
Skal jeg vente til bussen er her?
Pleide foreldrene deres å følge dere til bussen?
Nei...
Sikkert?
Jeg kan kjøre dere.
Ikke tenk på oss. Bussen kommer snart.
Da så... Oppfør dere pent i dag.
Du hører det.
Hva da?
Hvor kommer det fra?
Vi tar det med bort hit.
Så rart. De sitter fast.
"Jumanji viser hvordan en verden bak seg legge kan."
"Kast terningen og flytt din brikke. Et ekstra kast hvis de er like."
"Førstemann til slutten vinner."
Det må være mikrobrikker eller noe sånt.
Du starter.
Ok.
Seks.
"Hvis du blir bitt av dette dyr, av kløe du vil bli på styr."
Ikke gjør det!
"Dere får snart stort besvær når aper sinker deres ferd."
Hva er det?
De apene kom sikkert fra spillet.
Og myggene også.
Det har jeg ikke sett.
"Eventyrere, pass på..."
"Eventyrere, pass på. Begynn ikke, med mindre dere vil spille til ende."
"Vil dere for spillets følger bli fri, må dere ved rett kast si Jumanji."
Apene er borte.
Legg det vekk.
Alt vil forsvinne hvis vi spiller ferdig.
Vi gjør det. Ellers får tante Nora hetta. Vi må skynde oss.
Det kreves ikke ferdigheter.
Nei. Du slo to like.
Du får et kast til. Kast!
Fem.
"Dens tenner løper snart i vann."
"Skynd dere vekk så fort dere kan."
Det låter ikke bra.
Det er noen her.
Den er ikke ekte, Peter. Det er en hallusinasjon.
Løp, Peter!
Jeg er tilbake.
Sykkelen min...
Kastet noen fem eller åtte?
Han gjorde det.
Takk! Takk, takk, takk...!
Takk!
Beklager at jeg skremte deg.
Jeg er tilbake!
Mamma! Pappa!
Jeg er hjemme!
Jeg er tilbake!
Det er meg! Det er Alan, mamma og pappa!
Jeg er hjemme! Jeg er tilbake!
Er du lillesøsteren min?
Nei. Jeg heter Judy, og det er Peter.
Hvor er mamma? Er pappa på fabrikken?
Heter du...
Alan Parrish?
Ja. Hvem er dere?
Vi bor her.
Hvor er moren og faren min?
Det vet vi ikke.
Huset har stått tomt i årevis.
Alle trodde du var død.
Beklager.
- Gjenta det. - Rød pels og lang hale.
Gå ned fra bilen min og inn på fortauet.
- Hvilket år er det? - Den var helt ny.
- Nei. Hvilket år er det? -1995, vet du...
95...
Har du legitimasjon? Nei, den er vel i det andre Tarzan-kostymet ditt?
-26 år... - Er du herfra?
Ja, men jeg har vært i Jumanji.
- I Indonesia. - Han har vært i fredskorpset.
- Carl Bentley. Sålemannen? - Er dere i slekt?
- Han er onkelen vår. - Går han alltid kledd slik?
Han er vegetarianer.
Kom dere vekk!
Aper! Aper...
Er han riktig vel bevart?
Han slo hodet sitt for noen måneder siden.
Ikke rør deg!
- Stopp! - Ikke rør deg!
Vent! Hvor skal du?
Jeg skal finne foreldrene mine!
Kom igjen.
Vent!
Faren min produserte sko her.
De beste skoene i New England.
Unnskyld.
Rolig, jente.
Vet du hva som hendte med skofabrikken?
Den ble lagt ned, som alt annet i byen.
Det er kaldt ute. Hva med en kopp kaffe?
Hvorfor stengte de Parrish Sko?
Da gutten forsvant, satte Sam alt inn på å finne ham.
All sin tid, alle sine penger.-.
Alt.
Etter en stund kom han ikke på jobb.
Han var likeglad.
Jeg tror ikke noen elsket sønnen sin høyere enn Sam.
Her.
Du vil fryse der ute.
Takk. Bor Parrish-familien her ennå?
- Jeg ser dem iblant. - Ja...?
Borte på Adams Street.
Våre foreldre er også døde.
De var med på fredsforhandlinger i Midtøsten...
Faren vår var i reklamebransjen.
Og du savner ham, ikke sant?
Sånn har jeg det også.
Og så går han igjen.
Jeg vet at du er lei deg, men vi bør avslutte spillet.
Vi? Hvorfor trenger dere meg?
Hvis alle de dyrene kommer...
Og det er en løve på tantes rom.
Tror du jeg er sirkusdirektør?
Hun kommer hjem snart.
Håper hun ikke har katte-allergi.
Vi trenger båren. Kom og hjelp til!
- Er det hjertet? - Nei, det er et sånt stikk igjen.
- Det stemmer. - Nå er det over 50. Hva foregår?
Er ikke det Mrs. Thomas?
Eiendomsmekleren.
Lytt.
Hører dere det?
Hva da?
Inn i bilen.
Tenk. Hva kom ut av spillet før meg?
En løve, en flokk aper og...
Det!
Det går bra. Det er bare et insekt.
Vi er trygge her inne.
Så lenge vi dukker, kan det ikke nå oss.
Slapp av.
Det kan ikke trenge gjennom glasset.
Vi er trygge.
Kan noen av dere kjøre bil?
Ikke det? Ikke noe problem.
Faren min lot meg kjøre bilen opp innkjørselen...
...én gang-
Så hva er problemet?
Vi kjører!
Et øyeblikk...
Kalesjen!
Bare barnematen.
Alan.
Hold det unna meg!
Du må hjelpe oss med å spille. Tanta vår kommer snart.
Fint! Så kan dere fortelle henne at hun er husets tidligere eier.
Dere forstår vel at nå som foreldrene mine er døde, er huset mitt.
Å, takk!
Nå behøver jeg ikke å bruke bananblader lenger-.
Hva tror du apene gjør med økosystemet?
Hallo?
Har du barbert deg med et glass-skår?
Har du kjøpt klær på loppemarked?
Jeg har aldri barbert meg før.
Hvor skal du?
Hva om Peter og jeg spiller, og du ser på?
Takk, men jeg har sett det.
Hvis du ikke vil hjelpe, hva vil du?
Jeg vet ikke. Starte der jeg slapp-.
Lurer på om Mrs. Niedermeyer underviser 6. klasse fortsatt.
Kom. Han vil ikke hjelpe oss. Han er redd.
Hva sa du?
Du er redd. Det er greit.
Vi setter det opp i stua.
Dere aner ikke hva dere roter dere inn i.
Vi klarer oss. Vi trenger ikke din hjelp.
Jeg er ikke enig.
Syns dere at aper, mygg og løver er ille?
Det er bare begynnelsen.
Jeg har sett ting som dere bare har sett i mareritt.
Ting dere ikke kan forestille dere.
Ting man ikke kan se.
Ting som forfølger en om natta.
Så er det noe som skriker. Man hører at de spiser.
Og man håper bare at man ikke er desserten.
Redd?
Du aner ikke hva ordet betyr.
Dere klarer dere ikke i fem minutter uten meg.
Så... Vil du hjelpe oss?
Jeg skal se på.
Men jeg er ikke redd.
Det var kult.
Omvendt psykologi. Pappa brukte det alltid på meg.
Klar?
Ja.
Er du klar, Alan?
Man kan ikke være klar.
Jeg prøver igjen.
Det virker ikke.
Nei...
Det er ikke din tur.
Jo. Jeg kastet først. Så Peter to ganger, for han fikk to like.
Nå er det meg igjen.
Nei. Se... To av brikkene er deres.
Hvem er de andre sine?
Elefanten var min.
Dere spiller det spillet jeg begynte på i 1969.
Jeg er nødt til å spille.
Det er ikke min tur.
Hvem er det sin tur?
Sarah Whittles.
Det var her hun bodde.
Så guffent det er her.
Vi lekte her på terrassen.
SYNSK RÅDGIVNING
Jeg visste det. Hun giftet seg sikkert med Billy Jessup og bor i en trailerpark.
- Kom igjen. - Spør, i det minste.
- Kanskje hun vet hvor Sarah er. -Klart det. Hun er jo synsk.
Godt poeng.
Jeg husker terrassen som mye større.
Hallo?
- Kan du hjelpe oss? - Har dere en avtale?
- Nei. Vi må bare finne noen. - Madame Serena tar ikke imot.
Kanskje du kan hjelpe oss.
Hva er det?
Vi ser etter en som har bodd her.
Jeg har bodd her hele livet.
Da kjenner du Sarah Whittle.
Hva vil dere Sarah Whittle?
Sarah?
Jeg bruker ikke det navnet lenger.
Sarah Whittle?
Hva vil du?
For 26 år siden spilte du et spill med en liten gutt borti gata.
Et spill med trommer.
Hvordan vet du det?
Jeg var den lille gutten, Sarah.
Alan?
Du har drept henne.
Legg igjen beskjed, så ringer Dr. Boorstein-
-tilbake snarest mulig.
Dr. Boorstein, det er Sarah Whittle. Ring så snart du kan.
Jeg må visst få sjekket doseringen.
Den opplevelsen som vi har snakket om lenge, den som ikke fant sted...
I dag møtte jeg den lille gutten som egentlig ikke forsvant.
Jeg sitter i stua hans og drikker limonade.
Ring, vær så snill. Jeg må høre din tolkning.
- Han ringer nok ti minutter på. - Mens vi venter...
- Gud! Nei! - Sarah.
- Nei, nei! - Det går bra. Sarah.
Jeg gikk i terapi i over 2000 timer for å forstå at det ikke eksisterer.
Det var så fryktelig at jeg måtte ha funnet det på.
Det var fryktelig. Fryktelig.
Men det var virkelig.
Nei, faren din myrdet deg og skar deg i småbiter.
Gi deg, Sarah!
Skulle faren min ha gjort det?
Han kunne knapt gi meg en klem,-
- langt mindre skjære meg i biter.
For 26 år siden satte vi oss ned for å spille et lite spill.
Nå setter vi oss ned og spiller ferdig.
Og vet du hva?
Det er din tur.
Nei.
Spill, Sarah.
- Nei. - Greit.
Gi meg terningene og gå hjem. Du trenger ikke å spille.
Takk, Alan.
Hvordan kunne du gjøre det?
Sånn er jungelloven, Sarah.
Jeg som har brukt så mye energi på å visualisere deg som en ånd...
Les.
"De vokser som lynet raskt.
De griper deg og holder fast."
TOPP-
- Herregud. - Si at dette ikke skjer.
Det gjør det. Hold dere unna veggene. Ikke ta på noe.
Ingen brå bevegelser.
Så vakre de er.
Ikke rør de fiolette. De skyter giftige pigger.
Og hold dere unna de store gule spirene.
Hvilke gule spirer?
Peter!
Jeg har deg!
Få den vekk!
Herregud!
Hold fast.
Jeg er straks tilbake!
Beklager, Angus.
Her skal det høstes!
Alt i orden?
Peter.
Herregud!
Bilen min... Bilen min...
Carl? Kom inn, Carl.
Har noen sett...
Jeg nekter å tro det... Start!
- Carl? Kom inn, Carl. - Carl her.
Hvor er du? Situasjonen med dyrene er kritisk.
Sett Stan eller Willy på saken.
Jeg må sjekke en mistenkelig type.
Jeg burde ha blitt brannmann.
Sarah!
Slipp meg!
Spillet er ikke slutt.
For meg er det slutt. Du er ikke i jungelen lenger.
Hold opp! Man behandler ikke folk sånn!
Ok.
Har noen lyst på iste? Jeg lager litt.
Sist jeg spilte dette spillet, ødela det livet mitt.
Ødela det ditt liv?
"I jungelen du vente må til fem eller åtte du kan få."
Jeg var liten, Alan.
Og du forsvant.
En flokk flaggermus omringet meg og jagde meg ned veien.
Jeg var redd.
Unnskyld, Alan.
Ingen trodde meg. Jeg var alene.
Jeg også. I 26 år, Sarah.
Jeg også.
Det gjør ikke noe, Sarah. Vi er også redde.
Men hvis vi spiller ferdig, forsvinner alt sammen.
Tenk om jeg blir fanget av spillet?
Det blir du ikke.
For jeg slutter ikke å spille.
Ikke jeg heller.
Kom an, Sarah.
Vær så snill?
Jeg visste at dette ville bli en dårlig dag.
Det går nok bra.
Vi må bare holde hodet kaldt...
...og ta det på sparket.
"Den jegeren er ond i sjelen."
"Han skremmer deg og gjør deg fælen."
Hva er det?
Van Pelt...
Ynkelige kujon! Kom tilbake og se meg i øynene som en mann!
Det var ikke godt nok.
Nå kommer jeg-.
Hei, du der!
Kast geværet! Opp med hendene!
Jeg nekter å tro det!
Selv om Alan klarer dette,-
-vil det gjenta seg og gjenta seg.
Så mye undertrykt sinne tiltrekker en masse negativ energi.
Og så kan man ende i en jungel. Det var ikke tilfeldig.
Det finnes ingen tilfeldigheter.
Hvem sin tur er det?
- Min. - Greit.
Du sa ikke noe om menneskejegeren!
Jeg visste det ikke. Det er terningene.
Er han grunnen til at du ikke ville spille?
Ville ikke du heller spille, herr "Dette-må-vi-avslutte"?
Hva er det med dere to?
Han er jeger. Han dreper. Og han vil drepe meg.
Hvorfor deg?
Aner ikke. Han synes vel at jeg er usympatisk.
Eller han vil ha et trofé.
Det er din tur.
Snakk med ham om det.
- Er du gal? Han er bevæpnet! - Du våger ikke å kalle meg gal!
Det har alle gjort siden jeg sa du var blitt sugd inn i et spill.
- Kanskje jeg bare skal kaste. - Ja...
Jeg var jenta som så deg bli myrdet.
Og kom noen i bursdagen min?
Hallo, jeg kaster nå.
Bare kast.
...minnet om din ekskjæreste.
- Gutten som tok sykkelen din? - Han du gikk på kino med.
"Det romler som et tordenvær, men nå er situasjonen prekær."
- Du er umoden. - Du er det.
Merker du det?
Stikk av!
De løper løpsk!
Kom igjen.
Spillet!
Ikke snu dere!
Ikke spillet!
Hvorfor tok du det ikke, Peter?
Ikke bry deg om ham. Han er Vekt.
Den søker mot vann!
Da går vi.
- Hallo? - Det er tante Nora.
Hvor har dere vært?
Du har fått galt nummer.
Vent på meg!
- Hva kan jeg hjelpe deg med? - Et gross av disse.
Man sluttet å lage dem i 1903.
Pokker! Da må jeg ha et nytt våpen.
Det er ventetid,-
-og du må fylle ut disse.
Jeg kan gjøre det for deg.
Louise...
Hvis noen spør, har du ikke kjøpt det her.
Du er vel ikke postarbeider?
Alan!
Stille.
Her.
Nei!
- Peter! - Peter!
Peter, går det bra?
Det var flott. Tenk at du greide det.
- Jeg fikk gåsehud. - Godt gjort.
Alan.
Flott gjort. Gi meg spillet. Kom, så går vi.
Å, nei...
Lat som ingenting.
Gjem spillet.
Hver gang det er bråk, er du der.
Jeg? Jeg forstår ikke...
- Du blir med meg. - Jeg skal ingen steder.
Greit.
Vent! Ikke ta ham. Han er...
- Forloveden hennes. - Er han ikke onkelen deres?
Blås i det, jeg er snart tilbake.
Pokker!
Hva sa du om å svikte andre?
Vi spiller ferdig senere.
Van Pelt...
Jeg foreslår at dere går hjem.
Ok.
Hvordan får vi spilt ferdig nå?
Vi kan ikke spille ferdig uten ham.
Judy!
Hva er det?
Hva har hendt?
Jeg ville spille ferdig.
"Hvis du har spillets regler brutt,-
-din situasjon blir snart akutt."
Prøvde du å jukse?
Jeg prøvde å slå så det ble 12.
Det er juks.
Hendene dine! Se på hendene dine.
Willy her. De løper mot løkka.
Jeg kan ikke stoppe dem! Få tak i Nasjonalgarden!
Hva skjer? Jeg vet at du vet det.
Ja, men du vil ikke tro meg, Carl.
Hvordan vet du at jeg heter Carl?
Jeg vet mye mer enn det.
Du var stanser hos Parrish Sko-
-og ble kalt "sålemannen".
Det stemmer. Jeg var der-
-helt til gamle Parrish ga meg sparken.
Sparket han deg?
Jeg som hadde noe som kunne ha reddet byen!
Skoene dine.
Carl?
Carl, jeg vet at det er litt sent etter 26 år...
...men jeg er lei for det.
Lei for hva?
Det er meg. Alan.
Hva foregår?
Det er nok salg eller noe...
Du så nettopp tre aper på en motorsykkel, ikke sant?
Bra.
Ute av tjeneste
Kanskje vi kan betale kausjonen med en sjekk.
Takk.
Si til den klynkende kujonen...
Unna vei!
Gi meg det!
Hjelp meg!
Få meg ut herfra!
- Det er greit. - Herregud, Peter.
Der er det.
Vent her.
Nå har jeg deg-
Når Alan hører at du er i knipe, kommer han-.
Han vet ikke at jeg er her, så planen virker ikke.
Hvis du rører deg, blåser jeg ut hjernen på deg!
Ring politiet!
Det bør gjøre susen...
Pris-sjekk!
IKKE PÅ SALG
Lar du meg gå, kan jeg stoppe det.
Det er akkurat som The Twilight Zone, men det er sant.
Du må hjelpe meg.
Jeg vet at jeg vil angre på dette.
Stå stille.
Sånn. Jeg lar deg gå.
Hva gjør vi nå?
Du blir her.
Bli her for din egen skyld.
- Nøkkelen til håndjernene! - Jeg må gjøre dette.
En dag vil du takke meg.
Carl, rød kode.
Gisselsituasjon i Sir Sav-A-Lot. En kvinne og to barn.
Det høres ut som den omtalte bevæpnede personen.
Carl? Kom inn, Carl.
Hva er Sir Sav-A-Lot?
En billigbutikk.
Forsiktig.
Ikke vær redd. Jeg har gjort det før.
En enkelt gang.
Hvor er det?
- Ved Monroe. - Den episkopale kirken.
Den er Speedy Burger nå.
Var, i alle fall. Jeg vet ikke hva som er igjen av den.
Judy!
Vi får selskap.
Det er trafikkpolitiet. Han hjelper oss.
Her er spillet.
Pokker!
Slå av sirenen. Der!
Ikke skap deg, kvinne. Jeg kunne lett ha skutt deg.
Hvorfor gjorde du det ikke?
Fordi Alan kastet terningene.
Der er det.
Brems!
Han kommer hvert øyeblikk.
Sarah!
Går det bra?
Hvor er Peter?
Flott.
Så husk: Du mister aldri kontrollen over situasjonen.
Slutt på bånd tre.
Siste nytt om de besynderlige hendelsene i Brantford-
-der minst 98 personer er innlagt med alt fra feber og utslett-
-til voldsomme krampeanfalt...
Lokale ressurser holder ikke lenger.
Alle med slike symptomer bør ringe 911.
Sånn...
Kan du ikke snakke med ham?
Vi har ikke tid til det.
Nei, men han er en liten gutt, og han prøvde å hjelpe til.
Ålreit.
Kom hit, Judy.
Jeg advarte deg, Peter.
Men nei da... Du ville spille.
Gråter du? Ikke gjør det. Opp med haka.
Det har aldri hjulpet å gråte.
Har man et problem, takler man det som en mann.
Unnskyld. 26 år i jungelen,-
-og likevel ble jeg som faren min.
Kom her. Jeg beklager.
Det er greit å være redd.
Det er ikke det.
Hva er det da?
Er du klar?
Ikke vær redd. Du blir deg selv igjen på null komma niks.
For nå går vi inn og spiller ferdig spillet sammen.
Uansett hva...
Jeg føler meg plutselig hjemme.
ÅPEN DØR
Lorraine, jeg vet hvem som står bak. Jeg drar bort til Parrish.
Lorraine?
Stopp!
Hva nå?
Vent! Stopp!
Er det noe i veien?
Kan jeg få sitte på?
Til Jefferson Street. Parrish-huset.
Har du ei jente og en gutt?
Hva har skjedd?
Kom, jeg forklarer det på veien.
Greit! Bare ta den!
Vi må bort til huset.
- Bør vi ikke spille et annet sted? - Nei.
Jeg har vokst opp i dette.
- Det er min tur. - Sarah, får du 12, vinner du.
Klare? Jeg kaster.
Det er greit.
"Når månen lyser på jordas kule, herjer monsunen...
...i din lagune." Monsun...
Vi er i alle fall innendørs.
Litt regn har aldri skadet noen.
Men en masse regn kan drepe en.
Kom igjen!
Denne veien!
- Hva gjør vi? - Vi må høyere opp.
Vi må holde sammen.
Klarer du det?
- Judy! - Alan?
- Hva? - Hva er det?
Svøm! Se opp!
- Alan! - Svøm!
Fortsett!
Bli på bordet!
Føttene ut av vannet!
Opp i lysekrona.
Peter!
Hold fast, Sarah!
Går det bra?
Hvor er han?
- Alan! - Alan!
Judy! Peter!
La meg ordne dette.
Det er sikkert ingenting. Det er nok tv-en som står høyt på.
Peter? Judy?
Dette har jeg alltid hatt lyst til. Trekk deg unna.
Rekk meg hånda!
Ta hånda mi!
Alan!
Ta spillet.
- Går det bra med deg? - Ja.
Du sloss med en alligator for min skyld.
Krokodille.
Alligatorer har ikke den lille folden langs bakbeina.
Kom.
Min feil...
Det er min tur.
Jeg har det!
Oberst Mustard i biblioteket med en skiftenøkkel.
Cluedo.
Ok.
"Huset må være forbannet."
"Nå flyter gulvet ut som sand."
Alan!
- Ok. - Sarah.
- Hjelp meg: -Rolig!
Du må ikke stritte imot.
Jeg er rolig.
- Ta tak! - Dra!
Dra!
Forbli rolig!
Bra!
Jeg har deg...
Det skal ikke kunne gå i stykker!
"En lærepenge skal du ha..."
Greit.
"En lærepenge skal du ha..."
Jeg har deg.
"Et skritt tilbake du må ta."
- Skadet jeg deg? - Nei.
Takk, Judy. Det var snartenkt.
Sarah og jeg vil gjerne ut av gulvet,-
-så det er din tur, Peter.
Ok.
Jeg trodde jeg mistet deg igjen.
Takk for at du blir her.
"Trenger du en hjelpende hånd, skal du få det."
"Vi skal hjelpe deg, for vi har åtte."
Hva er det?
- Ingenting! - Man skriker ikke for ingenting.
Peter, faren min hadde en øks i vedskjulet. Hent den!
- Ok. - Fort!
Sarah!
Judy?
Peter?
Tante Nora, det er meg. Peter.
Jeg har ikke tid nå. Jeg forklarer siden.
Sarah...
...det er din tur. Du kan avslutte spillet med en 7-er.
- Jeg kan ikke kaste. - Ta terningene i munnen.
Kom hit med spillet!
Judy!
Går det bra med deg?
Ja da. Hjelp dem.
Kom igjen, Judy. Kom.
- Judy! - Judy.
Gi meg terningene.
"Dere tett på målet er,-
-nå rister jorda under dere-"
Judy!
Skulle ønske mor og far var her.
Det gjør jeg Også-
Vi kan bare overleve hvis vi avslutter spillet!
Det er din tur!
Ta spillet!
Jeg Slipper deg ikke!
Alan!
Ikke rør deg!
Reis deg.
Hva har du i hånda?
Kast det.
Nå er det slutt, gutt.
Begynn å løpe.
Nei.
Er du ikke redd?
Vettskremt.
Men faren min sa at man skal-
-se det man frykter i øynene.
Flink gutt. Endelig oppfører du deg som en mann.
Noen siste ord?
Jumanji.
Jumanji!
Nei, Alan!
Jeg glemte notatene til talen min.
Jeg er så glad du er tilbake.
Jeg var bare borte i fem minutter.
Det virket mye lenger.
Jeg syntes du sa at du aldri ville snakke til meg mer.
Uansett hva jeg sa, så er jeg lei for det-.
Hør her, Alan... Jeg var sint.
Jeg er også lei for det. Unnskyld.
Du trenger ikke å gå på Cliffside hvis du ikke har lyst.
Vi snakker om det i morgen, mann til mann.
Hva med far til sønn?
Fint.
Jeg må gå. Jeg er jo æresgjest.
Pappa...
Den gangen i 196... I dag på fabrikken, mener jeg.
Det var ikke Carls skyld.
Jeg la skoen på samlebåndet.
Jeg er glad du fortalte det.
Takk.
Ha det, Pappa-
Farvel.
Milde måne! Judy og Peter!
De er ikke der.
Det er 1969.
De eksisterer ikke ennå.
Jeg begynner å glemme hvordan det er å være voksen.
Bare vi ikke glemmer hverandre, så.
Eller Judy og Peter.
Det er noe jeg gjerne vil gjøre.
Det er best jeg gjør det før jeg blir for mye barn.
De gir nok ikke kjøretimer i sjette.
God jul.
Nei, pappa. En ny joggesko. Den selger godt.
Nei, det er ikke en behå.
De er her.
Vi ses på flyplassen.
Du blir den beste julegaven. Ha det.
Er de her?
Jim! Velkommen.
- Det er min kone Martha. - Dette er Sarah.
Hvor er barna våre?
Å, gud...der er de.
Hvordan visste du det?
Ren gjetning.
Ja, dette er barna våre.
Judy og Peter. Hils på Mr. og Mrs. Parrish.
Hyggelig å treffe dere.
Dere er akkurat slik jeg husker dere.
Det er som om vi vet så mye om dem...
Fordi, du vet...
Du har fortalt Alan så mye om dem.
Jeg henter presangene.
Vi elsker barn.
- God jul! - Kult!
Når kan du begynne?
Vi hadde tenkt oss på skiferie i de canadiske fjellene.
Nei!
Beklager.
Vi må bare...
...få markedsført den nye linjen pronto.
Ikke noe problem. Jeg kan begynne i neste uke.
La meg presentere deg for dine kommende kollegaer.
Vårt hjem var deres, er deres. Til enhver tid.
Hva er det for en lyd?